Nikšićki spasilac, planinar, humanista i građanski aktivista Stevan Stevo Vujičić (85) uputio je apel predsedniku države, premijeru, čelnicima državnog tužlaštva, zaštitniku ljudskih prava da konačno, posle osamdeset godina, omoguće da ljudske kosti koje čame u jamama u okolini Nikšića budu izvađene i dostojno sahranjene.
Piše: V. KADIĆ
Radi se o ljudima kojima je tokom Drugog svetskog rata presuđeno bez suda samo zato što nisu pripadali partizanskom pokretu.
– Svakog jutra se budim sa istom tugom i setom, pri pomisli na veliki broj jama u okolini Nikšića u kojima se još uvek nalaze na hiljade kosti nevinih mučenika, stradalih od bratske ruke – kaže Stevan, koji je devedesetih godina prošlog veka u jednoj od tih jama u blizini Grahova izvadio kosti svoga oca koga su komunisti ubili i ubacili u jamu kada je imao svega 31 godinu.
– Kažu da je očinska figura bitna u životu svakog čoveka. Sada kao već star čovek od 85 godina, bez očinske ljubavi sam punih 79 godina! Ta rana na mom srcu delimično je zaceljena onda kada sam izvadio kosti svoga oca, ja koji sam u tom trenutku bio stariji od svog roditelja ali ipak i tada i sada njegovo dete. Nisam hteo tu da stanem, jer me nije bolela samo moja rana, već i rane i svih onih čiji su muževi, sinovi i braća pobijeni u licemerno nazvanim „levim skretanjima“, a ta leva skretanja dešavala su se više puta, to je bio ratni zločin bez presedana! Puna je Crna Gora jama, puna je bratskih kostiju, u ovome našem Nikšiću od Grahova preko Gornjeg Polja do Krnova – kaže Vujičić.
U potresnom apelu Stevan podseća na obećanje koje je dao blaženopočivšem mitropolitu Amfilohiju i ostalima da se neće smiriti dok i ostale kosti ne budu izvađene i dostojanstveno sahranjene.
Kotor jama
Pretpostavlja se da je više od trista ljudi ubijeno i bačeno u Kotor jamu. Radi se o meštanima iz Vidrovana, Vira i drugih delova nikšićke opštine. Zarobljenici su, pod izgovorom da se sprovode u zatvor u Kotoru do kojeg nikada nisu stigli, bacani u jamu u Dubravi, po kojoj je kasnija dobile ime – Kotor jama. Ubijani su iz vatrenog oružja ili drvenim maljem u potiljak. Kao žrtve pominju se sveštenik Vaso Popović i kapetan banjsko-vučedolske opštine Risto Bjelica. Egzekucije su počele februara 1942. i trajale sve do početka 1943. I danas traje priča da je u Nikšiću predsednik prekog suda bio Sava Kovačević, koji je u jednom procesu gde je bilo 19 optuženih – osmoro osuđeno na smrt, a među njima je bilo petoro njegovih najbližih rođaka!
– Osamdeset godina prolazi, više nema živih svedoka. Nije više niko kriv. Nikoga nema jer od jednih i od drugih su ostale samo kosti. I neka javni tužilac makar kaže da nema koga da tuži. Ako treba neki dokaz onda neka nas pusti da mu dokaz izvadimo iz jame. Molim sve kao čovek i starac koji sanja te kosti koje me zovu i u ime njihovog vapaja iz pakla – hoćemo grob i ništa drugo!
Vujičić kaže da je Crkva rešila da pomogne, ali to očekuje i od drugih institucija.
– Pitam one koji vode državu – hoćemo li u Evropu sa masovnim grobnicama, zabetoniranim jamama u kojima trunu kosti nevino ubijenih ljudi? U Grahovu smo sahranili kod manastira Kosijerevo jednu veliku grupu mučenika, a kada smo pokušali to da isto uradimo i sa kostima u Kotor jami u Gornjem Polju kod Nikšića isprečili su se neki ljudi i nisu nam dozvolili da ih izvadimo, opojemo i sahranimo.
Zabetonirali jamu Talijanku
Stevo se priseća da su takođe u Gornjem Polju dolazili neki Italijani koji su jednu jamu koja se zove Talijanka otvorili, a da li su nešto iz nje izvadili nije poznato. Priča se da su je zabetonirali.
– U međuvremenu otkrili smo još nekoliko jama na Javorku, dok na Krnovu u nekoliko jama i dalje čame kosti više od trista ubijenih mladih regruta iz omladinskog Gvozdenog puka. Dželati koji su počinili ovaj ratni zločin bili su pripadnici Sedme crnogorske brigade. Nisu marili što su neki od ovih mladića bili nasilno mobilisani. Jame su napunili njihovim telima a onda sistematski decenijama zatrpavali, mislili su valjda da će tako izbrisati sećanje i trag na ove nevine ljude. Svako zaslužuje grobno mesto. Svi ga imaju pa čak i oni koji su nas 1941. napali i došli kao osvajači. Crna Gora ne sme biti zemlja Jama Gora, mora se izmiriti, vreme je da kosti izvadimo a jame nakon toga zapečatimo, da niko pa ni slučajno u njih ne upadne a kamo li, ne daj Bože, da ljude tamo baca! Budimo ljudi da dostojno sahranimo mučenike – poručio je Vujičić.
Izvor: NOVOSTI