Српска јавност је за Ивицу Бачића, пензионисаног припадника Хрватске војске, чула тек недавно, кад је објављена вест Веритаса да је породица Јанка Чакића успела да добије одштету од Хрватске због убиства које се догодило 1995. године. Тада је и проглашен „хрватским Симоном Визенталом“ и „ловцем на злочинце“, а у разговору за „Вести“ објашњава како се задесио у тој улози, има ли због тога проблема и да ли породице страдалих Срба могу да очекују правду.
![Почињено много злочина: Хрватски војник у Книну-Лична ахрива](https://jadovno.com/wp-content/uploads/2017/05/Hrvatski_vojnik_u_Kninu-300x180.jpg)
Книну-Лична ахрива
Посмртне остатке Јанка Чакића сте открили на месту које је пре вас претраживала хрватска Комисија за нестале. Очигледно нису добро гледали?
– Контактирала ме је породица Јанка Чакића и замолила да, ако могу, покушам да сазнам његову судбину. Узео сам извештај хрватског Хелсиншког одбора на 220 страна и схватио да у тим папирима, само ако се мало боље прегледају, постоји јасан путоказ како доћи до истине. Онда сам дошао до списка „гробних књига“ у Задру и већ летимичним прегледом схватио да је Чакић на локалном гробљу заведен као Н. Н. особа, али да се ту налази још неколико несталих Срба.
Није баш неколико, нашли сте посмртне остатке још 14 Срба?
– Није све била моја заслуга. Тек када је то гробље поново ексхумирано, дошло се до тог броја.
Како је могуће да то званични органи Хрватске нису видели?
– Питање је онда како и представници Србије такође то нису видели, јер су заједно обављали ексхумацију! Немам одговор како је то могуће. Или нису желели да било шта нађу или нису знали где да траже. Показало се да је за све било потребно само мало добре воље и ништа више.
Бајић је злочинац
Мешате се и у посао државног тужиоца Хрватске Младена Бајића?
– Младен Бајић је корумпирани ратни злочинац и убица који је показао своје право лице фабриковањем доказа, фалсификовањем документације за предмет Лора 1, где је 44 неука, неписмена цивила прогласио србочетницима без било каквог материјалног доказа, без иједне испаљене чауре као доказ тој тврдњи.
Да ли сте имали проблема због свог рада?
– А кога то имам да се плашим? Готово 99 одсто случајева, где год бих покуцао, врата би ми се отворила. Када човек ради нешто што је часно, племенито, онда и други то препознају и желе да се укључе. И Бог је на страни праведника.
![](https://jadovno.com/wp-content/uploads/2017/05/Bacic_u_uniformi_hrvatske_vojske-300x272.jpg)
Истражујете ли тренутно неки случај?
– Почетком ове недеље успео сам да нађем тело Маре Ступар, рођене Вујасиновић. Она је рођена 24. априла 1929. године, а нестала је непосредно по завршетку „Олује“ 1995. године. Позвала ме је њена ћерка и замолила за помоћ јер су безуспешно тражили Мару дуже од 22 године! Испоставило се да они, заправо, никада никоме нису нису пријавили тај случај.
Како је то могуће?
– Не знам, немам објашњење. Њена ћерка ми је рекла да је случај пријавила, али не зна ни када ни коме. Проверио сам у Црвеном крсту, а затим и у полицији, у Националном регистру несталих. Нигде не постоји ни пријава, ни име Мире Ступар. Почео сам да трагам за „духом“ и највећи апсурд је што сам на крају њене посмртне остатке успео да нађем за само два дана.
Како?
– ДНК анализа ће показати да ли сам у праву, али на основу свих чињеница, то је та жена. Нашао сам је на основу судског извештаја са обдукције, јер је нађена 1995. у близини хидроелектране Манојловац, а закопана крајем исте године на православном гробљу у Шибенику као Н. Н. особа, редни број гробнице 25. Тражили смо увид у комплетну судско-медицинску документацију, па ћемо вероватно на основу налаза с обдукције знати како је настрадала, мада сумњам да је реч о природној смрти.
Зар све то није био посао државног тужиоца у Шибенику?
– Бићу злурад, вероватно је дестимулисан малом платом од свега 2.500 евра месечно. Искрено, не размишљам због чега овај посао није урадио тужилац, а могао је. Ја знам да нисам могао да окренем главу, да одбијем вапај тих људи. Заправо, тако сам и „убачен“ у читаву причу откривања несталих Срба. Нисам васпитаван тако да окренем главу када видим човека у невољи. Како одбити људе које више деценија прогања мука несталих чланова породица, а све су то обични људи, неуки, углавном сиромашни. Изгледа да живимо у таквом времену да више никога није брига за другог, па чак ни државама за своје грађане.
![Ивица Бачић данас-Лична архива](https://jadovno.com/wp-content/uploads/2017/05/Ivica_Bacic_danas.jpg)
Могу ли породице убијених Срба из Хрватске да уопште очекују правду?
– Својим личним ангажовањем покушавам да се та правда задовољи. Једноставно, треба покушати учинити нешто за своје ближње. То је ваљда позив за све нас, било да смо Срби, Хрвати, муслимани. Наша је дужност да помогнемо, да покушамо да анимирамо јавност, да се утиче да правосудни органи раде свој посао. При томе, ти несрећни људи који више не живе у Хрватској морају вршити притисак и на ове своје, ја их зовем „Србе по занимању“, представнике у Сабору и другим државним институцијама. То су људи који морају да се брину о интересу своје заједнице, али уместо тога, они се искључиво брину за сопствени интерес.
Најлакше је окривити Србе у Хрватској?
– Добро, будите у праву. Али, у том случају, да ли је логично да се проблемима несталих Срба бавим ја, а не представници тих Срба? Ваљда је сврха бављења политиком да се учини нешто добро за свој народ.
Био српски заробљеник
Најчудније је што сте бивши високи официр Хрватске војске, чак су Вас заробили припадници Војске РСК?
– Зар је битно шта ми је био професионални позив, као што сматрам да је небитно и како се жртва зове или да постоји наш или ваш злочин. Злочин је злочин. Отуда и радим у име правде, помирења међу народима. Сваки народ треба да учини све да одвоји жито од кукоља. Мени су људи који су се представљали као четници убили слепог ујака Шиму Ловрића, као и комшије Марију и Мату Бачића. Први убица је тренутно у Перту, у Аустралији, а овај други у околини Зајечара. Зар је требало да кажем да је тај злочин већи од оног који се догодио бака Мари или над Јаком Чакићем? При томе, Јанка је у име Хрватске убио православац по мајци, човек који је толико мрзео Србе да се прво иживљавао над њима, затим убијао и на крају спаљивао! То је ужасно. Он је имао модус операнди својих злочина и Државно тужилаштво Хрватске је отуда веома лако могло да дође и до његови жртава, али то није учинило. Заправо, сви досадашњи случајеви на којима сам радио показали су да је било релативно лако доћи и до тела жртава и до починилаца. За то је требало само мало добре воље.
Аутор: Ђ. Баровић
Извор: Вести онлине
Везане вијести:
Прaвдa joш ниje стиглa зa злoчинe у Вaривoдaмa и Гoшићимa
лицемјерна изјава помоћника хрватског министра правде