Skupština opštine Smederevska Palanka donela je odluka da jedna ulica u tom gradu ponese ime okupatorskog vojnika Jozefa Šulca.
![](https://jadovno.com/wp-content/uploads/2018/10/447095_jozef-sulc_ls-696x464.jpg)
Hitlerov vojnik čije je ime nedavno dobila ulica u Smederevskoj Palanci – Jozef Šulc, vojnik Vermahta, 20. jula 1941. godine u Viševcu stao je pred steljački stroj i ubijen zajedno sa 18 zarobljenih boraca Palanačke čete.
Skupština opštine Smederevska Palanka donela je odluka da jedna ulica u tom gradu ponese ime okupatorskog vojnika Jozefa Šulca.
Ovaj Nemac je 20. jula 1941. godine učinio gest nezabeležen u istoriji ratovanja. Odbio je da strelja 18 jugoslovenskih rodoljuba, boraca Palanačke partizanske čete, koji su zarobljeni na Gradištu, u ataru Viševca, rodnog sela vožda Prvog srpskog ustanka. Zbog toga je od strane svog pretpostavljenog po kratkom postupku osuđen na smrt. Ubijen je zajedno sa mladićima koje je prvi put video kad su izvedeni pred streljački stroj i u koje nije hteo da puca.
Nemac, ratni fotograf, snimio je ceo tok ovog jedinstvenog ratnog događaja. Zabeležio je trenutak kada nemački vojnik odbija da izvrši zadatak i kako gologlav korača ka onima sa kojima će zajedno umreti.
Palanke, ovako dogodilo:
– Trikotaža “Olga Milošević” u Smederevskoj Palanci kupila je mašine u Nemačkoj. Nekoliko nedelja po isporuci u pomenutu firmu stigla je delegacija fabrike u kojoj su te mašine izrađene. Zadatak je bio da na licu mesta vide kako se mašine “ponašaju” u radu.
Tadašnji direktor trikotaže Milinko Janković, zauzet neodložnim poslovima, zamolio je svog saradnika Andru Vulićevića da Nemce povede na ručak u hotel na Kiseljaku.
Za stolom u jednom trenutku poveo se razgovor o streljanju jugoslovenskih rodoljuba na Kiseljaku, gde je mnogo godina kasnije sagrađen istoimeni hotel. Andra Vulićević je, uz ostalo, ispričao da je zajedno s njima streljan i nemački vojnik, koji je odbio da puca u svoje vršnjake.
Pedantni Nemci su, vrativši se iz Smederevske Palanke, sačinili dva izveštaja: jedan od tome kako rade mašine u Trikotaži “Olga Milošević”, a drugi o ratnom događaju iz 1941. godine. Taj drugi izveštaj prosleđen je nemačkoj štampi.
– Valter Šulc, pročitavši tekst u novinama, bio je siguran da je tako nešto mogao da uradi samo njegov brat Jozef – ispričao je pre više godina potpisniku ovih redova, sada već počivši Andra Vulićević.
Jozefov brat Šulc je početkom sedamdesetih godina minulog veka u više navrata boravio u Smederevskoj Palanci. Redovno je polagao cveće na spomenik streljanim borcima Palanačke partizanske čete. U požuteloj novinarskoj beležnici ostala je ispisana ova izjava Valtera Šulca:
– O pogibiji mog brata Jozefa saznao sam mnogo godina po završetku Drugog svetskog rata od člana Bundestaga Ostmana fon der Leja. Zapravo on mi je kazao celu istinu, pošto je našoj majci odmah posle stravičnog događaja na Kiseljaku, bilo stiglo pismo od komande 714 nemačke divizije da je Jozef poginuo kod Topole, u Šumadiji. Njoj je čak bila poslata i fotografija njegovog navodnog groba.
Kad su naše novine pisale o tome, odlučio sam da krenem u Srbiju. Javio sam se Časlavu Vlajiću, Palančaninu koji je i sam pune dve decenije tragao za identitetom pogubljenog nemačkog vojnika, mog brata.
U gradu u kome je prestalo da kuca njegovo plemenito srce pokazali su mi fotografije, koje su ovekovečile trenutak kada mom bratu skidaju oznake Rajha, zatim kad ga dva ratna druga vode ka plastu sena i najzad ona na kojoj se vidi oficir, koji u pratnji dvojice vojnika prilazi da se i sam uveri da su partizani i moj brat mrtvi.
Po slici, međutim, nisam mogao da razaznam da li nemački vojnik po završenom streljanju, puca ponovo u mog brata Jozefa, ili u nekog drugog iz grupe streljanih.
Izvor: Vidovdan
Vezane vijesti:
One Response
Zar nije dokazano da je ovo netačna izmišljotina i da dotični nije bio nikakav heroj, već zajednička propaganda Nemačke i Jugoslavije?