Заједница удружења жртава Другог свјетског рата Србије покренуће иницијативу да се обнове преговори са Њемачком у вези са плаћањем обештећења, изјавио је предсједник Управног одбора Заједнице Драган Нововић.
![Пољска: Логор - 2. свјетски рат Фото: REUTERS](https://jadovno.com/wp-content/uploads/2016/04/Poljska_logor-300x225.jpg)
Он је навео да више од 200.000 грађана Србије није успјело до данас да наплати одштету од Њемачке послије Другог свјетског рата, било у своје, или у име својих предака.
Ненаплаћена штета, и то само на основу принудног рада, процијењена је на 290 милијарди долара.
„Наша организација има 90.000 чланова, а накнадама за принудни рад, које су Немачка, Аустрија и Мађарска исплатиле између 2001. и 2008. године, обухваћено је мање од три одсто оштећених у ратним збивањима“, рекао је Нововић за „Вечерње новости“.
Он објашњава да су обештећење добили они који су преживјели коцентрационе логоре и који су били живи 1999/2000. године, међутим, новац нису добили њихови насљедници, ратни заробљеници, односно припадници Војске Краљевине Југославије који су били у војним логорима.
Нововић наводи да право на наплату ратне штете, које не застаријева, имају ратни војни заробљеници и заробљеници коцентрационих логора, робовски и принудни радници, потомци смртно страдалих лица у знак одмазде и преминулих у логорима, као и они чију је имовину уништио или однио окупатор.
„Из целе Југославије у војним логорима је било 350.000 заробљеника, од чега 85 одсто из Србије. Само њих 170.000 дочекало је крај рата“, каже Нововић.
Приједлог закона о обештећењу поднијет је још 2004. године када је из Бундестага била обећана исплата, али никада није спроведена.
Новац су до сада, у минорном износу, добиле жртве медицинских експеримента, а Југославији су враћене старе демонтиране машине.
Конкретни разговори у вези са обештећењем жртава рата почели су тек послије 1970. године, непосредним контактима између Тита и њемачког канцелара Вилија Бранта.
У априлу 1973. године постигнут је споразум по којем је Југославији исплаћен новац за привредни развој, а који је употријебљен и за одштету за Србе страдале у логорима, док Јевреји и други грађани који су претрпјели материјалну штету у заробљеништву нису помињани.
Влада Савезне Републике Њемачке одобрила је затим Влади СФРЈ повољну помоћ од 700 милиона марака, као зајам у три транше, а вјерује се да је новац употријебљен за покривање дефицита, финансирање изградње нуклеарне електране „Кршко“ и за помоћ Црној Гори.
Влада СФРЈ обратила се Њемачкој 5. децембра 1991. године и 23. априла 1992. године, а Удружење ратних заробљеника Југославије тражило је да се Нијемци врате за преговарачки сто, што је одбијено.
Извор: Радио Телевизија Републике Српске